TALLAHASSEE I FLORIDA DEN 15 JANUARI 1978
- Låt mig bjuda. Jag tar det. - Tack.
Ja, tack så mycket.
- Läser ni på universitetet, tjejer? - Ja.
Det gör de flesta här inne. Du tillhör inte den vanliga ålderskategorin.
- Nä, jag är inte elev. - Det menar du inte?
Jag gick på universitetet i Washington i slutet av 1960-talet.
- Washington? Vad gör du här? - Reser.
- Nå, är ni med i någon studentförening? - Ja.
- Vilken? - Hurså?
- Jag småpratar bara. - Vi är med i Chi Omega.
Schyst.
- Du, vi skulle just gå hem. - Skulle vi?
Trevligt att träffas.
- Ni kan väl stanna? Jag bjuder ju. - Nej, men tack ändå.
Margaret?
Lisa?
GREEN RIVER I DELSTATEN WASHINGTON 1982
- Nå, vad har vi? - Kvinna, omkring 16 eller 17.
Herregud.
Ligaturer runt halsen.
Inga avvärjningsskador.
Hon kanske blev överraskad. Förövaren kanske kom bakifrån.
Hon har legat i vattnet ett tag.
- Hej. - Hej, älskling.
- Jobbig dag? - Det kan man säga. Är Deb hemma?
Ja, hon är där uppe. Säg till henne att maten är klar om en halvtimme.
Ja?
- Hej, pappa. - Hej. Hur var det i skolan idag?
Som vanligt. Myndighetspropaganda som huvudrätt, nedlåtenhet som tillbehör.
- Du säger väl inte sånt till lärarna? - Nej.
- Jag lyder order som en duktig flicka. - Tack.
- Hur är det, pappa? - Jo, det är bra.
- Det är middag om en halvtimme. - Schyst, tack.
Gott. Vatten?
Har du använt en mix igen? Det är jättegott.
- Var inte fräck. - Är det bättre än mitt andra?
-Nå, vad har hänt idag?
Tja, du har väl en rolig historia om fru Appelby?
Jag tror att hon har stulit grannens bebis. Jag hörde gråt från hennes hus.
Det kanske var hennes barnbarn.
- Hallå? - Ursäkta, men du måste höra det här.
- Vad är det? - Vi har hittat tre till. Lik.
I Green River.
Ligaturerna på halsen tyder på ett anfall bakifrån.
Alla offer har samma egenskaper.
Ligaturer, inga avvärjningsskador på händer och armar.
Alla hade just haft sex.
Båda de kvinnorna var prostituerade och sågs senast på horstråket.
Vi verkar ha med en seriemördare att göra.
Det är inga slumpmässiga val. Fyra av offren hade samma yrke, prostitution.
- Kvinnorna följde med frivilligt. - Han kanske är stammis.
Med tanke på bristen på avvärjnings- skador och att de just haft sex-
- så kan kvinnorna ha dödats efter samlag eller under samlag.
Tydliga tecken på sexuell motivation.
Pressen har ringt. Det här gör stora rubriker. Vill du ta presskonferensen?
Visst.
- Har ni bevakning på horstråket? - Nej, inte just nu.
Hur många poliser utreder fallet?
Jag kan inte avslöja den siffran ännu. Vi återkommer i frågan.
Vad kommer det att kosta skattebetalarna?
Det kan jag inte svara på. Nästa.
Ligger det sanning i att polisen inte tar det på allvar då det gäller prostituerade?
Nej, det stämmer inte alls. Någon annan?
Har ni några misstänkta?
Nej, nej, nej.
Är vi klara?
Tack för att ni kom.
Ja?
- Kriminalassistent Richards? - Ja.
Jag är Bob Keller, jag är beteendevetare hos FBI.
Jaha, vad för er till Green River?
Jag såg presskonferensen och tänkte att jag kunde hjälpa er.
Med mina PR-färdigheter?
- Vet ni vad FBI:s beteendevetare gör? - Jag är någorlunda bekant med det.
- Säg David. - Okej, David.
Vi utvecklar program-
- inom beteendevetenskap och sociala studier åt FBI och polisen.
Fångar ni inte mördaren snabbt, så blir det inte lättare att hantera pressen.
Jag har satt ihop en specialgrupp som leds av mig och assistent Tom Johnson.
Vi har fastställt att alla offer rörde sig i ett område känt för prostitution.
Mördaren besökte troligen området regelbundet, vi övervakar det och floden.
Det kan vara lättare att utröna mördarens vanor-
-om vi gör en gärningsmannaprofil.
Det kan jag hjälpa er med.
Visst.
Har ni direkta erfarenheter av seriemördare, utom att läsa deras akter?
Ja. 1974 var jag nybliven kriminalare i King County.
Två tjejer försvann vid Lake Sammamish.
Flera av oss sattes att assistera Issaquah-polisen.
Vi var en specialgrupp.
Vi identifierade Ted Bundy som huvudmisstänkt för morden.
Stod ni öga mot öga med honom?
Jag genomförde ett av de första förhören.
- Hur var han? - På ytan var han vältalig. Alltid artig.
Han påminde om en politiker.
Ett städat yttre och kunde dansa runt de svåra frågorna.
Styra konversationen dit han ville.
- Men ni såg igenom det? - Jag insåg att jag hade näsa för sånt.
Jag visste så fort han satte sig i förhörsrummet-
-att han bar en mask av mental hälsa.
- Jag såg sanningen bakom hans ögon. - Han sitter väl i dödscell nu?
Ja. Jag har förhört honom flera gånger sedan han dömdes.
Det finns mord han aldrig erkänt och lik som aldrig hittats.
Han ger oss bara information om han får ut något av det-
-som att slippa avrättning.
Ironiskt nog är en man som dödade så många andra själv rädd för döden.
Nå, vad tror du om det här, Bob? Kan du hjälpa oss med en gärningsmannaprofil?
Det tror jag.
Det första vi kan avgöra är såklart att morden troligen begåtts av en person.
Samma tillvägagångssätt vid morden.
Kroppar i grupp betyder ofta att en individ bär skulden.
Han känner till Green River och området omkring den. Det tyder på en ortsbo.
Han växte upp i ett hem där det grälades och han blev misshandlad.
Möjligen även religiös och puritansk moral som utövades av föräldrarna.
Han är troligen mellan 25 och 35 år.
Eftersom alla offer var prostituerade-
- kan vi anta att han besökt horstråket för sex som inte alltid lett till mord.
Han känner troligen självhat till följd av detta-
-som kan orsaka hans hat mot kvinnor.
Mördare som stryper känner ofta ett nära band till offret när de dör.
Det låter sjukt för oss, -
- men han kan känna sig som mest levande när han dödar.
Alltså kommer han att slå till igen.
Han brottas med en svår barndom, dåliga relationer och ett oansenligt liv.
Ruset han får av att döda kommer han att jaga så fort han får chansen.
- Strypning, precis som de andra. - Hur gammal är hon?
- Mellan 30 och 40. - Alla är olika gamla.
Det är inte ett urvalskriterium.
Hon är nog också prostituerad.
Hon har poserats avsiktligen. En fisk och en vinflaska är insnärjda med kroppen.
- Det är ingen slump. - Det gjorde han inte med de andra.
- Kan motivet vara religiöst? - Det stämmer med religiösa föräldrar.
Kanske, eller så är det en lek.
Han ser nyheterna. Han kanske skickar oss ett meddelande eller driver med oss.
Hon har klätts av som de andra, men de hittade en klänning neråt floden.
Vi har säkrat beviset. Inga andra föremål har hittats än.
- Har han blivit slarvig? - Kanske, eller så leker han med oss.
"Ta mig om ni kan."
- Har ni några misstänkta? - Flytta er, tack.
- Hur många fler ska behöva dö? - Ur vägen, tack.
I Seattle gjordes en otäck upptäckt idag-
- som kan höra samman med morden vid Green River, som har skakat staden.
Sökandet har stött på ett fjärde skelett i ett skogsparti utanför staden-
- där tre andra skelett hittats i helgen. De flesta offer var unga prostituerade.
Sandra, hur träffades du och Dave?
Vi gick i samma gymnasieskola, men vi träffades inte där.
Jag såg henne på läktaren under matcherna. Det var distraherande.
- Hon fick mig att missa några bollar. - Säkert.
Jag jobbade på biblioteket efter skolan. Mamma fixade ett jobb åt mig där.
Det var runt hörnet från mitt hus, så jag gick dit varje dag efter skolan.
Jag lånade böcker. Jag hittade på en massa ursäkter för att prata med henne.
Efter två månader hade Dave en massa försenade böcker.
Jag gillade att prata med honom, så jag ville inte påminna honom.
Han kom på det själv och kom med en enorm hög med böcker.
Jag sa att jag skulle avskriva avgiften om han bjöd mig på middag.
Det gjorde han.
- Och här är vi nu. - Vilken fin berättelse.
- Är du gift, Bob? - Jag var, med Kathleen.
- Hon dog för ett år sedan, i cancer. - Gud, jag beklagar.
Hej, Deb.
- Vad var det där? - Jag vet inte. Ska jag prata med henne?
Nej, jag gör det.
Ursäkta.
Vad?
- Är allt okej? - Inte direkt.
Har jag gjort något fel?
Förlåt. Det är bara...
Jag var på fest tidigare, några killar började säga saker.
- Om vad? - Dig.
Vad sa de?
De sa att alla i hela stan vet att du klantar bort fallet.
Vissa sa att deras föräldrar ser dig på nyheterna och säger fula saker.
- Vadå för saker? - De säger att du saknar stake.
Och att du är för vek för att fånga mördaren.
- Jag är ledsen att du fick höra det. - Det är inte ditt fel. Förlåt.
Du har all rätt att bli irriterad.
Det är mitt jobb. Du har inte bett om det här.
Men det är ju inte bara ditt jobb, eller hur?
- Vad menar du? - Det är ditt liv.
- Du och din mamma är mitt liv. - Vi måste dela dig med alla brottslingar.
- De får mer av din tid än vi. - Jag är ledsen, Deb.
Jag ska försöka hitta mer tid till oss.
- Okej. - Okej.
Han har kallats Green River-mördaren ända sedan de första fem liken hittades.
Problemet med pressen går inte över.
Jag hade ingen ny information, det var ingen poäng med att prata med dem.
Vi hittade något nytt idag, men inget att släppa till pressen än.
- Det kan ändra hanteringen av media. - Poseringen med vinet och fisken?
Det gjorde han inte med tidigare offer.
Det var hans sätt att tala till oss, eller snarare dig.
Han säger: "Det är min fest, assistenten."
- Skulle han sitta och titta på nyheterna? - Självklart.
Narcissism är ett symptom på psykopati, de är tudelade.
Dels ett skadat självförtroende och dels ett enormt ego.
I mördarens hjärna kan mordserien vara en enda stor lek. Du är hans motspelare.
Sun Tzu, den kinesiske generalen som skrev "Krigskonsten", sa:
"Är du långt ifrån din fiende, så få honom att tro att du är nära."
Något att tänka på.
Som ni vet har vi funnit ännu ett lik.
Jag tar inga frågor idag, jag är bara här för att säga en sak.
Jag vill tala direkt till mördaren.
Jag vet att du finns där ute och att du tittar på oss.
Jag behöver inte profilerare eller psykiatrer för att veta att du är sjuk.
Du är inte ens en man, det har du nog inte utrustning till.
Du är en pervers galning-
- som inte förtjänar att andas samma luft som dina offer.
Du är feg och patetisk. När din tur tar slut och tro mig, det gör den-
- så kommer jag att ta dig. Fattar du det, din skithög?
Det är mitt löfte till dig.
Tack.
- Hej, grabben. Hur var det i skolan? - Han har gjort den här till dig.
VÄRLDENS BÄSTA PAPPA
Tack.
Det är som vanligt, våra styrkor går igenom resten av platsen-
-där någon stött på mänskliga kvarlevor.
FBI vidarebefordrade det här.
Har du degraderats till brevbärare redan?
Tar vi honom inte snart, så blir jag det.
Herregud.
Käre Bob, det har gått nästan två år sedan vi skrev till varandra.
Jag får erkänna att jag har saknat det.
Jag har intresserat följt fallet med flodmannen.
Jag har sett på nyheterna att du är utredarnas rådgivare.
Jag såg assistent Richards presskonferens.
Han är ingen vanlig polis, inte sant? Han verkar ta det väldigt personligt.
Som du vet har jag viss erfarenhet inom flodmannens specialområde.
Jag kan nog hjälpa er.
Har du tid att besöka mig med assistent Richards, så gör gärna det.
Min tid börjar närma sig sitt slut och jag vill dra nytta av det jag har kvar.
Med vänlig hälsning, din gamle vän Theodore Bundy.
David, vad säger du?
Tja, frågan är om han skulle vara till hjälp i utredningen-
- eller om han skulle leka med oss för sitt eget höga nöjes skull.
- Han har en agenda, det har han alltid. - Vilken då? Att köpa sig tid?
Ja, jag tror det. Som han skrev, hans tid börjar att ta slut.
Han gör allt för att hålla sig väl med myndigheterna och undvika avrättning.
Hur är det att stå öga mot öga med en sån?
Du kanske ska ta reda på det-
- innan du står öga mot öga med Green River-mördaren.
När du har mött Ted Bundy är ondskan inget mysterium längre.
- Vad? - Två dagar i samtal med en galning?
Har du inte tillräckligt att göra?
Det kan vara slöseri med tid eller hjälpa oss med utredningen, vem vet?
Men vi har inga misstänkta än, jag måste prova allt jag kan.
- Jag oroar mig för dig, bara. - Det ordnar sig.
Kom.
- Vart ska du? - Göra några ärenden.
- Du vet att du ska passa Adam ikväll. - Varför det?
Jag har middag med Amy och tjejerna.
Hon fyller år. Jag berättade det för flera veckor sedan.
Vad är det?
Jag har något viktigt att göra.
Det har farit runt i skallen hela veckan, jag måste ordna det ikväll.
Kom igen, Gary. Jag hade planer först.
Om du ska ut kan du väl ta Adam med dig?
- Ja, jag antar det. - Tack.
- Jag är hemma omkring elva. - Okej.
Pappa, vart ska vi?
Jag ska hämta en vän och släppa av henne.
FLORIDAS DELSTATSFÄNGELSE
- Hej, Bob. - Ted.
Det var länge sedan.
Ja, det var ett tag sedan.
Det här måste vara den berömde assistent Richards.
- Som alltid spelar vi in det här, Ted. - Självklart.
Det är den andra september, omkring 21.30 på Floridas delstatsfängelse.
Detta är ett inspelat förhör med Bob Keller, Dave Richards och Ted Bundy.
Nå, Ted? Var vill du börja?
Vi för bara en spontan dialog här.
Jag har inte organiserat det.
Jag vet inte om jag kan vara till hjälp, det är ju ni som är poliserna.
Vi värderar all insikt du har.
- Har ni med er akten? - Det vore nog inte etiskt...
Det är okej.
- Flodmannen tycker om enkla byten. - Offren?
Prostituerade innebär låg risk. Inte många saknar dem.
Vad vore ett högrisk-byte?
Folk med vanliga jobb, familjer och socialt umgänge.
Såna som folk märker av.
Nu när det görs så många slasher-filmer-
-bör ni övervaka biografernas parkeringar.
Där hittar ni framtidens seriemördare.
Folk som ser filmerna för att göda fantasin.
Som barn hade jag bara detektivtidningar.
Att övervaka tusentals biografer är opraktiskt-
-eftersom antalet poliser är begränsat.
Kanske det, men ni kan övervaka hans avstjälpningsplatser.
- Där han lämnade kropparna, menar du? - Ja, han återvänder dit.
Han går tillbaka för att titta på platsen och se kroppens skick efter ett tag-
-för att få någon kick av det.
Nekrofili?
Det han gör är onormalt, så det följer inte normala mönster.
Han kanske kör förbi för att se om platsen är orörd, om kroppen har hittats.
Om den inte har det, så kanske han vill ta in allt igen.
Skulle han gå till en upptäckt plats?
Nej, då rör han den inte med tång ens.
Varför tror du att såna som han dödar?
Det finns ett mått av ägandebegär hos en seriemördare.
Det är ett sätt att beskriva det. Ett ägandebegär-
- där liket kan vara lika viktigt som den levande kroppen, i vissa aspekter.
Ett ägandebegär, ett ägande, ett tagande.
Det är en del av syndromet.
Det är ett skäl till att de i vissa fall, men inte alla-
- kan vilja återvända till platsen. Interagera med liket på något sätt.
Enligt dödsögonblicken inträffade alla morden under vardagar.
- Vad innebär det? - Han föredrar att jaga på vardagarna.
Han kanske har annat att göra på helgerna. Sina nära och kära, kanske.
- Tror du att han har en familj? - Möjligen.
- Vad menar du med "jaga"? - Det är det han gör.
Han spanar, väntar och gör sitt urval.
Han kan sina jaktmarker.
Hej, Julie. Det här är min son. Minns du att jag visade en bild av honom?
Visst.
Vad är grejen? Vill du att ungen tittar på? Jag gillar det.
Nej. Jag tänkte inte ta med mig honom, men hans mamma skulle ut.
Vi kan åka till skogen, han väntar i bilen. Jag är snabb.
- Ja, jag minns det. - Hoppa in.
Han väljer ut sitt offer och planerar det han ska göra i huvudet.
In i minsta detalj. När ögonblicket kommer är det som om det redan hänt.
Okej, nu har vi gått tillräckligt långt.
Har du pengarna?
Nå, hur vill du göra?
Det där trädet, luta dig mot det.
Han spelar upp det i huvudet många gånger.
Men när ögonblicket är inne och han anfaller sin utvalda-
- då är de som spindeln och flugan. Fantasin blir äntligen verklighet.
Och fantasin är det normala.
Det som är normalt för spindeln känns som kaos för flugan.
Kom hon hem ordentligt?
Ja.
Kan du ta dig dit?
- Vart? - In i hans hjärna. Tänka som han.
- Jag vet inte om jag klarar det. - Jo, det gör du.
Alla har vi den kallblodiga, djuriska instinkten inom oss.
Om man vill väcka sin egen, det är en annan sak.
- Hallå? - Det är Tom. Vi har hittat ett lik till.
Jävlar. Hade vi inte nån som övervakade Green River?
Det hittades inte där, utan i en skog nära Long Avenue, men det är definitivt han.
- Har du kontaktat pressen? - Nej, jag skickade just teknikerna.
Kalla tillbaka dem. Säg åt teamet att lämna platsen som den hittades.
Säg ingenting till pressen eller de på polisdistriktet som inte vet.
- Lämna kroppen precis där den hittades. - Varför?
Enligt Bundy återvänder mördaren till platsen.
Lämnar ni liket där och han inte ser nåt på nyheterna-
- så tror han att det inte upptäckts och går tillbaka.
Då övervakar vi skogen.
Okej, jag åker dit själv med Kavanaugh.
Jag kommer. Jag åker till flygplatsen.
- Jag är tillbaka om några timmar. - Uppfattat.
- Kör du ensam idag, Bob? - Assistent Richards måste resa tillbaka.
Har de hittat ett lik till?
- Hoppas att min information hjälpte er. - Det gjorde den.
Och eftersom du är hjälpsam idag, så kan vi diskutera ett annat ämne.
- Vilket då? - Ted, vi har fem problematiska fall kvar.
Saknade tjejer i Washington och Utah.
Okej. Vi kanske kan prata om det.
Det beror på. Har du talat med statsåklagaren?
Jag talade med honom igår kväll och sa att du hjälpte oss med våra frågor.
Men ärligt talat, han vet att det finns många familjer som behöver ett avslut.
Innan vi går in på det, har statsåklagaren diskuterat rent konkret-
- vad de här konversationerna kan resultera i för mig?
Han sa att all information du ger oss som ger familjerna avslut-
- kommer att ges stor vikt när utförandet av dödsdomen ska diskuteras.
Okej, vad bra.
Bob, som du säkert vet så började allt i delstaten Washington.
Det var där jag bodde och växte upp som ung man.
Där de impulser som ledde till våldsamt beteende föddes.
Ja.
Det är här det blir lite...
Att den här vakten närvarar gör mig lite nervös.
En del saker diskuterar jag gärna, eftersom han inte förstår ett dyft.
Jag kan skriva ner det, viska det till dig eller så.
Okej.
Hör du det här?
Ja, jag hör det.
Jag skrev just ner namnet Joanne Dawkins.
Så...
Fröken Dawkins huvud kapades av.
Det fraktades omkring 20 till 45 meter uppåt vägen.
Sedan begravdes det på en plats omkring 9 meter väster om vägen.
På en stenig sluttning i Washington.
- Hörde du? - Ja.
Gud vet vad varelserna där har gjort med det. Djuren, alltså.
- Jag kan rita en karta dit, om du vill. - Tack, det vore hjälpsamt.
Men först, hur träffade du henne?
Jag var på väg genom en gränd med min portfölj, på kryckor.
En ung kvinna kom gående.
Jag såg henne komma runt kvarterets norra ände och in i gränden.
Hon stannade till ett ögonblick och fortsatte sedan gå emot mig.
Omkring halvvägs mötte jag henne och frågade om hon kunde bära min portfölj.
Det gjorde hon och vi gick tillbaka genom gränden.
På andra sidan gatan tog vi höger.
På trottoaren utanför den gamla studentföreningen.
Vi svängde vänster och gick norrut på 47:e gatan.
Omkring halvvägs in på kvarteret låg det en parkering mellan de utbrända husen.
- Vad hände när ni svängde? - Vi gick in på parkeringen.
När vi kom till min bil knockade jag henne med en kofot.
- Var hade du den? - Gömd bakom bakhjulet på bilen.
Såg hon den?
Nej. Det låg handbojor ihop med kofoten.
Jag bojade henne, lade henne i passagerarsätet och körde iväg.
Dave. Där borta.
Vänta.
Kom igen.
Stå still, för helvete!
Släpp vapnet, för fan! Händerna på huvudet!
Stanna!
Samhället vill tro att de kan identifiera onda eller skadliga individer.
Det går inte, rent praktiskt.
Sanningen är att de som ägnar sig åt sånt här-
-ser ut precis som alla andra.
Deras undermedvetna kan vara ett brinnande inferno, men det märks inte.
De smälter in så väl.
Bob, kontentan är att vi seriemördare-
- är era söner, era makar. Vi finns överallt.
Och fler av era barn kommer att vara döda imorgon.
Alla på denna jord vet att det finns en tid att leva och en tid att dö.
Ändå blir döden alltid en chock för de som lämnas kvar.
Gud, vad du skräms, pappa. Jag visste inte att någon mer var vaken.
- Förlåt. Har du svårt att somna? - Ja.
Jag har ett stort prov imorgon-
- och hur jag än pluggar känner jag mig inte förberedd.
Det kommer att gå jättebra, det gör det alltid.
Du, kom och sätt dig. Titta lite på TV.
Begravningen är över. De sörjande lämnar graven.
Deb, du vet väl att jag älskar dig?
Visst, pappa. Jag älskar dig med.
- Jag är stolt över dig, det vet du väl? - Har du whisky i muggen?
- Nej, det är bara te. - Så vadan alla kärleksförklaringar?
Jag vill bara att du ska veta vad du betyder för mig.
Du är rar, pappa.
Jag ska nog lägga mig och försöka sova.
Okej, gumman. God natt.
Var var du den 17 juni?
Jag lämnade min pickup på verkstan.
- Brukar du besöka horstråket? - Jag är inte bekant med det.
Han heter Gary Ridgway.
Han greps för att han försökt köpa sex av en polis under täckmantel.
Tom sökte i registret.
Han anklagades för att ha strypt en prostituerad 1980 nära horstråket.
Han hävdade självförsvar och att kvinnan bitit honom. Han släpptes.
En polis stoppade och förhörde Ridgway-
- när han satt i pickupen med en prostituerad.
Han hördes också i samband med kidnappningen av Marie Olsen.
Han hördes, men bevisen räckte inte.
Har sexarbetarna förhörts?
Flera prostituerade-
- har regelbundet sett en man med hans utseende på horstråket.
Han arbetar på fabriken i Bellevue med att måla lastbilar.
Han passerar horstråket varje dag.
- Har du köpt sex av Sarah Edgar? - Jag har aldrig hört talas om henne.
- Vad är nästa drag? - Vi bör göra ett lögndetektortest.
De är inte hundraprocentigt säkra.
Jag behöver mer än indicier om jag ska övertyga kommissarien om att det håller.
Tror du att han är en mördare?
Min magkänsla säger det.
Gör det du måste, då.
- Heter du Gary Leon Ridgway? - Ja.
- Brukar du gå på horstråket? - Nej.
- Har du anlitat prostituerade? - Nej.
- Kände du Julie Kakova? - Nej.
- Dödade du henne? - Nej.
Han klarade provet, för helvete.
- Ridgway? - Ja.
Vi har ingenting på honom. Vi gjorde husrannsakan och hittade ingenting.
- Har teknikerna testat honom? - De tog allt. Saliv, piss, allt.
Ingenting binder honom till brottsplatserna.
Vi måste släppa honom.
SJU ÅR SENARE
46 lik sedan 1982. Det har funnits flera misstänkta, men bevisen håller inte.
15 miljoner i skattepengar har spenderats.
Green River-gruppen upplöses idag.
Vi kan inte spendera så mycket pengar och binda upp så många poliser-
-i en resultatlös utredning.
Jag vet att det var väntat och jag hoppas att du accepterar det.
Det är över, Dave.
Med all respekt, sir...
Det är aldrig över.
Ett sorgligt och otäckt kapitel tar slut imorgon bitti-
- då den ökände seriemördaren Ted Bundy-
-ska avrättas i Floridas elektriska stol.
Officiellt avrättas Bundy för mordet på tolvåriga Caroline Keach-
- men har också dömts för två ytterligare mord 1978-
- och är misstänkt för 20 till 40 andra mord.
Minst 23 har han erkänt för brottsutredare de senaste åren.
När han ställdes inför avrättningen efter tio års överklaganden-
- har Bundy försökt byta erkännanden mot tid-
-att ge dem detaljerna kring morden.
Floridas guvernör nekar utbytet.
Bundy ska avrättas klockan 7.
- Bob. - Ted.
Jag kan fortfarande erbjuda information.
Jag minns saker som kan hjälpa familjerna.
Jag vet att du hoppas på ett telefonsamtal, men det kommer nog inte.
Många anser att rättvisa skipas imorgon.
Du då, Bob? Tycker du att rättvisa skipas?
- Jag är inte här för att döma dig, Ted. - Vad gör du här, då?
- Jag vill höra din åsikt om något. - Vadå?
Varför började du med det här?
- Det frågar ju alla. - Ja, men du svarar aldrig riktigt.
Vad är poängen?
Att hjälpa folk att förstå, kanske? Jag kanske kan ge dig någon insikt också.
Sanningen kanske är att jag inte har något svar på din fråga.
När jag blir intervjuad frågar folk alltid om jag känner skuld över det jag gjort.
Skuld? Det är en illusion.
En social kontrollmekanism.
Väldigt ohälsosamt. Det gör hemska saker med kroppen.
När du var ung då, Ted? Vad hade du för känslomässigt sinnestillstånd?
Förvirring.
Jag förstod aldrig vad som fick folk att vilja vara vänner.
Eller vad som gjorde folk attraherade av varandra.
Vad som låg bakom socialt samspel.
Jag studerade folk och såg dem känna, men...
Jag vet inte. Jag skulle inte kunna vara som dem.
Minns du första gången du kände driften?
Jag fantiserade sannerligen. Jag var ung, omkring 12 eller 13.
Jag hade sett mjukporr.
Utanför hemmet, i lokala butiker.
Unga pojkar utforskar alla skrymslen i sitt område.
I vårt område slängde folk sina sopor. Emellanåt råkade vi på-
-böcker med mer avslöjande innehåll.
Detektivtidningar och så vidare.
Jag vill markera att den mest skadliga typen av porr-
-och då talar jag av egen erfarenhet-
- är sorten som innehåller våld och sexuellt våld.
Sammanslagningen av de två krafterna, som jag känner alltför väl-
- göder ett beteende som är för hemskt för att beskrivas.
När blev fantasin till verklighet?
Som tonåring kämpade jag mot starka hämningar-
- mot våldsamt och kriminellt beteende som jag hade matats med-
-av min miljö, området, skolan och kyrkan.
Det är svårt att beskriva känslan av att nå en punkt-
- då jag visste att jag inte kunde styra över det längre.
De gränser som satts upp för mig som barn-
- räckte inte för att hindra mig från att leta upp och skada någon.
Hur kändes det första gången du begick ett mord?
Till och med efter alla dessa år är det svårt att prata om.
Att återuppleva det är minst sagt svårt.
Men jag vill att du ska förstå vad som hände.
Det var som att komma ut ur-
-en hemsk trans eller dröm.
Jag kan bara jämföra med att vara besatt av något hemskt och främmande.
Och sedan vakna nästa morgon och minnas det som hänt och inse-
- att i lagens och Guds ögon bär man ansvaret.
"Besatthet" är ett intressant ord.
Det jag gjorde var som att besitta dem, fysiskt.
Som man kan besitta en krukväxt.
Eller en tavla. Eller en häst.
Att så att säga äga denna person.
Och sedan äga deras kvarlevor.
Men när jag vaknade morgonen därpå och insåg vad jag gjort, i klarsyn-
- men mina etiska och moraliska känslor i behåll...
Det gjorde mig så upprörd.
Njutningen du kände av det du gjorde övervägde såklart all upprördhet.
- Du upprepade det så ofta. - Kanske det.
Och när du jämför människor med ägodelar. Tja...
Jag undrar om du kände något alls. Du anser att människor är som föremål.
Vad är din poäng?
Jag har talat ingående med din familj. De var väldigt uppriktiga.
Du kanske inte vet det, men din moster har ett intressant minne-
-från när du var tre.
Vadå?
Hon tog en tupplur hos dina morföräldrar.
Hon vaknade omgärdad av köksknivar.
Du stod vid din mosters säng och log.
Jag kan inte påstå att jag minns det, så jag får lita på henne.
- Är det sant så är det ju talande. - Hurså?
I mitt yrke får jag alltid frågan om seriemord beror på arv eller miljö.
Händelsen med din moster tyder på arv. Att du föddes med ett mörker inom dig.
Men saken är den att många föds med ett mörker inom sig.
Många blir utsatta för våld eller råkar ut för hemskheter som barn.
- Alla blir inte seriemördare. - Vart vill du komma, Bob?
Det är som liknelsen om de två vargarna.
Vad är det, då?
En far säger till sin son-
-att två vargar ständigt strider inom oss.
Den goda vargen representerar sådant som vänlighet, mod och kärlek.
Den onda vargen representerar sådant som girighet, hat och rädsla.
Sonen tänker på saken en stund, ser på sin far och säger:
"Vilken vinner?"
Fadern svarar tyst: "Den vi matar."
- Då har väl jag matat den onda vargen? - Ja.
Arv eller miljö? Helt klart både och, men i slutändan-
-har alla ett val i vem vi blir.
Vi skapar vår egen verklighet.
Ted Bundy, den ökände seriemördaren-
- dog idag i elektriska stolen efter en natts gråt och bön.
2001
Låt mig göra det.
Jaha, din första presskonferens som ny polischef.
- Är du nervös? - Efter 20 år med pressen blir man van.
Jag är stolt över dig. Du förtjänar det här.
Jag hade inte klarat det utan dig.
Bakom varje stor man står en stor kvinna.
Jag vet att det är en kliché, men det är sant.
Vi är ett team. Det är inte bara min prestation, det är vår.
- Får jag erkänna något? - Ja.
Jag är lättad. Ett skrivbordsjobb får bort dig från gatorna.
Jag sover bättre på nätterna om du är i säkerhet.
- Vad är det? - Ingenting.
- Sådär, ja. - Tack, älskling.
Ni har fått mycket kritik genom åren-
- för att ni misslyckats med att gripa Green River-mördaren.
Hur tror ni att det känns för offrens familjer-
-att se er karriär gå uppåt-
- medan den som mördat deras döttrar fortfarande går fri?
Ja. I nästan två decennier har det hemsökt mig.
Min karriär har gått framåt, men det har inte satt stopp för mardrömmarna.
Min gripande-och domstatistik är högst i hela kåren-
- men det går inte en dag då jag inte tänker på den som kom undan.
Eller smärtan han orsakade.
Därför meddelar jag idag-
-att jag återbildar Green River-gruppen.
Avsevärda resurser fördelas-
- till att återuppta utredningen och jag överser den personligen.
Jag vill att offrens familjer ska veta en sak.
Jag vilar inte förrän mördaren sitter bakom galler.
Såg du presskonferensen?
Jag vet att du ville att jag skulle sitta tryggt bakom ett skrivbord.
Jag kan bara inte släppa det här.
Du offrade åratal på det här. Jag såg vad det gjorde med dig. Jag är orolig.
Jag måste bara ta den jäveln.
Skulle du inte plågas längre om du tog honom?
Jag vet inte, men det handlar inte om mig!
Du har offrat ditt liv till samhället. Du är inte skyldig någon någonting.
Om vi hade förlorat Deb, så hade du väl velat få rättvisa?
Ja, självklart. Men att du blir martyr gör ingen något gott.
När fallet utreddes aktivt var du här fysiskt, men i tankarna var du långt bort.
Är det bra att du kämpar för andras familjer när din egen lider av det?
Jag älskar dig, men jag är skapt sån här. Det är den du gifte dig med.
Ja, har du bestämt dig, så finns det väl ingenting jag kan säga.
Stöttar du mig, då?
Jag klarar det inte utan dig.
Jag står alltid vid din sida, det vet du.
Jag hoppas att när du hittar honom, så får du den inre frid du söker.
Ett av offren, Marsha Intola, som poserades med fisken och vinet.
Hon var avklädd som de andra, men det hittades en klänning som tillhörde henne.
- Det hittades ett spermaprov på den. - Vi tog också spermaprov på andra offer.
Jag vet att vi fastställde för åratal sen att proverna kom från samma man.
Vi hade inte tekniken för en mer detaljerad DNA-profil.
Vad kan vi göra nu?
Framstegen gör att proven från klänningen-
-är ett starkt bevis mot våra misstänkta.
Vi bör också få DNA-träffar från spermaproven från de andra offren.
Okej, då kör vi.
Är det resultaten?
Samma kille matchar alla DNA- proverna.
Jag behöver inte ens öppna det.
Det är Gary Ridgway, eller hur?
Då tar vi honom.
Upp med händerna. Ett enda snedsteg, så får du två kulor i bakhuvudet.
Händerna bakom ryggen, långsamt.
Nu har jag dig, din jävel.
I början på 1980-talet i området kring Green River i Seattle-
- begicks en av de värsta mordserierna i landets historia.
Minst 49 kvinnor, mestadels prostituerade och rymlingar, försvann-
-och hittades mördade vid vattendraget.
Gary Leon Ridgway var misstänkt redan då men bevisen räckte inte till rättegång.
Nu har ny teknik länkat samman Ridgways DNA-
-med DNA hittat på tre av offren.
Andra bevis binder honom till ett fjärde. Teknikerna har lagt 800 timmar på fallet.
- De har kedjat dig rätt rejält, va? - Ja.
De är väl oroliga för att du ska rymma.
- Jag antar det. - Men det gör du väl inte?
Inte den här gången.
Lämna oss ensamma en stund, Tom.
- Jag är utredningsledare i fallet. - Jag vet.
Det innebär att du och jag har stått på samma ställen.
- Vi har nog stått på alla ställen. - Vad tycker du om det?
Du var på ena sidan, jag på den andra.
När jag dödade dem, var det du som hittade dem.
- Nu möts vi till slut. - Ja.
Jag har arbetat länge med det här fallet.
Jag har visst gjort dig gråhårig.
Nå, Gary. Du har varit tillmötesgående hittills.
- Men vet jag allt jag behöver veta? - Ja, jag undanhåller ingenting.
Kan du verkligen se mig i ögonen och säga att du inte undanhåller något?
Jag har inte... Du vet...
Vänta, dina ögon flackar fram och tillbaka.
- Jag ljuger inte för dig. - Jo.
Såhär är det, Gary. Vi kan vara fiender-
-eller kompisar. Valet är ditt.
Fortsätter du att ljuga, så blir vi fiender.
Så, hur tänker du göra?
- Jag vet inte vad du vill ha. - Kropparna.
Det finns fler, eller hur?
Ja.
Så hur ska vi samarbeta?
- Vill du att jag berättar var de är? - Ja.
Vi ska hitta varenda en.
Okej.
- Minnet är grumligt, men jag ska försöka. - Ja, det ska du.
Gary Ridgway befanns skyldig till 49 mord, -
-men hävdade att han dödat 71 kvinnor.
Han avtjänar flera livstidsstraff.
Han har gjort utflykter för att visa polisen lik som inte påträffats.
Vi borde ha firat med champagne.
Jag är bara glad att sitta här med er två.
- Hur känner du dig, pappa? - Lättad.
Det jobbigaste med alltihop är minnena.
Du får ett avslut, nu när han är fast.
Ja, pappa. Det är äntligen över.
Bob, vad gör du här?
Jag tänkte titta förbi, med tanke på rubrikerna. Sandra sa att du var här.
- Kul att se dig. Det var ett tag sen. - Ja, det var det.
- Jag får väl gratulera? - Det var ett lagarbete. Du var med.
Gratulera dig själv.
Vi får vara tacksamma för ny DNA- teknik.
- Det är sant. Vad gör vi nu? - Vi går vidare.
Ridgway sitter bakom galler. Läkandet kan börja.
Vet du, det finns en fråga jag alltid ställer mig själv.
- Hur förhindrar vi att det händer igen? - Det finns mycket vi kan göra.
Bättre psykologutbildning, så vi kan känna igen psykopater i tidig ålder.
Brottsbekämparna har bättre DNA-teknik-
- och bättre samarbete mellan myndigheter.
Men jag kanske börjar vekna.
Jag kan inte låta bli att se filosofiskt på det.
Spännande.
Om de av oss som har positiva intentioner-
-sprider tillräckligt med kärlek och ljus-
- så kanske inte ondskan kan leva i mörkret.
- Jag har aldrig sett dig som idealist. - Det har jag aldrig varit heller.
- Men tiderna förändras. - Vet du vad?
Du har nog rätt.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren